illegális fogadóiroda
![Cool 8)](./images/smilies/icon_cool.gif)
miért tetszik és miért nem,
![:smt024](./images/smilies/024.gif)
válaszokat várok és adok-kapok jellegét őrizem
![Blah blah blah... :blah:](./images/smilies/trix_bla01.gif)
meséld el te hogy látod a festményt amit kibeszélünk
![Cool 8)](./images/smilies/icon_cool.gif)
Moderátor: Adél
Előljáróbá írta:MARKÓ Károly, id.
(1791, Lőcse - 1860, Villa Appeggi, Olaszország)
Magyar alföldi táj gémeskúttal
1853
Olaj, vászon, 41 x 53 cm
Magyar Nemzeti Galéria, Budapest
Markó gyakran félbeszakította itáliai tartózkodását, hogy Magyarországra látogasson. Korai korszakától eltekintve nagyon ritkán festett magyarországi tájképet, így az 1853-ban készült kép ritkaságnak számít. Habár Markó neoklasszicista volt, ez a tárgyválasztása romantikus, de a tárgy mellett a festés módja is romantikus jegyeket mutat.
zilla írta:Na, ha valamit nem bírok, az pl az ilyen képek. Ideges leszek tőle, és bosszant ha ránézek. Túl negatív, görcsös és ronda.
A színei viszont jók, azt tetszik. Ha valami opál-üvegen át nézném, tetszene...
Anonymous írta:Az agresszív formavilág.
Nem szeretem az ilyenre rajzolt embereket, a csúnya arcukat, a merev, elnagyolt, drabális testábrázolást. Feltehetően maga a festő görcsös és ettől lesz visszataszító az amit fest.
Nem emlékszem, milyen a többi képe. Ha mind ilyen, akkor a festő stílusával van bajom, ha meg csak ez a kép ilyen, akkor a mondanivalójával... amit nem értek.
Bár, ha a dátumra tekintek, akkor az rémlik be, hogy ez a stílus kortünet.
NATIONAL GEOGRAPHIC MAGYARORSZÁG HÍRLEVÉL írta: A reneszánsz festők rejtélyes trükkjei
A Da Vinci-kód kapcsán milliókban tudatosodott, hogy a reneszánsz egyik legnagyobb alakja milyen "trükköket" alkalmazott festményein, amelyekből aztán évszázados rejtélyek születtek. Nem Leonardo volt azonban az egyetlen, kortársai és a következő évszázad művészei közül sokan speciális tükrök és lencsék segítségével készítették képeiket.
Volt egy korszak a festészetben, amikor a mesterek arra törekedtek, hogy műveik minél tökéletesebben hasonlítsanak a valóságra. Főként a flamandok, és az olaszoknál Caravaggio művei annyira realisták, hogy már-már fotográfiának tűnnek. Az utóbbi években merült fel a gyanú a kutatókban, hogy e mögött valami "trükk" lehet. A gyanú megalapozottnak bizonyult.
Caravaggio, Van Dyck, Vermeer, Memling, Raffaello, Velázquez, Ingrés és mások tükrökből és lencsékből álló optikai rendszerekkel vetítették vászonra a kiválasztott témát és ezt a képet rajzolták körül, majd festették ki.
Roberta Lapucci, a firenzei egyetem tanára publikált erről több cikket, amelyekben elmélete alátámasztására számos tényt sorol fel. Az optikai rendszerek alkalmazása, ugyanis nyomokat hagyott a kész festményen. Nagyrészt olyan hibák fedezhetők fel rajtuk, amelyek a lencsék beállításával kapcsolatosak. A festőnek el kellett mozdítania azokat, hogy a kompozíció más-más részletekre fókuszáljon. De ez a változtatás az egységes perspektíva rovására ment.
Szemléletesen kimutatható ez például Caravaggio Emmauszi vacsoráján, amelyen a közeli kezek kisebbnek látszanak, mint a távolabbiak, a gyümölcsök a kezekhez viszonyítva aránytalanul kicsik. A másik hiba a lencsék kezdetlegességéből adódott. Az akkor használatosak ugyanis homorúak voltak és fordított képet vetítettek a vászonra. Jobb oldalon mutatták, ami a valóságban baloldalon volt, és fordítva. Példa rá ugyancsak Caravaggio balkezes Bacchusa.
David Hockney amerikai művészettörténész szintén hasonló véleményre jutott. Szerinte ezzel magyarázható, hogy a XVI. századi festészetben annyi balkezes portré van. Később, az optika fejlődésével, ezek eltűntek.
Az elmélet mellett szól az is, hogy Caravaggiónak nincsenek sajátkezű rajzai, vagy tanulmány-vázlatai. Úgy állíthatta be modelljeit, mint rendező a színészeket, majd megfestette a vászonra vetített képmásukat. Később sok művész használta ezt a technikát olyan mozdulat, vagy arckifejezés rögzítésére, amelyet egyetlen modell sem tudott volna olyan sokáig tartani, mint ameddig a festő megfesthette volna.
A technika alkalmazásáról annak idején a festők hallgattak, mert a vaskalapos akadémikusok nem kedvelték a "kis fényes üvegkorongokat" és könnyen eretnekséggel vádolhatták használóikat.
Vissza: “Kortárs művészetek, kortárs művészek”
Jelenlévő fórumozók: nincs regisztrált felhasználó valamint 10 vendég